Kuva: Pentti HeinonenJokainen meistä kuuluu yhteisöihin. Olemme jäsenenä esimerkiksi perheessä, suvussa ja seurakunnassa. Suuri osa ihmisistä toimii päivittäin koulu- tai työyhteisössä. Myös erilaiset yhdistykset, seurat, harrastusporukat ja kauppaketjun jäsenyydet ovat tyypillisiä yhteisöjä, joihin ihmiset kuuluvat.
Saksalainen sosiologi Ferdinand Tönnies (1855–1936) on kiinnittänyt huomiota siihen, että yhteisöt ovat perusluonteeltaan kahdenlaisia. Saksan kielellä tämä ero tulee esiin käsitteissä Gemeinschaft ja Gesellschaft. Sanoja on vaikea kääntää suomeksi niin tarkasti, että niiden käsitteellinen ero tulisi oikealla tavalla esiin. Gemeinschaft ja Gesellschaft vastaavat kielessämme suurin piirtein sanoja yhteisö ja yhteiskunta.
Tönniesin mukaan ihmisillä on kaksi eri lähtökohtaa liittyä yhteen toisten kanssa. Gemeinschaft-tyyppinen yhteisöllisyys tarkoittaa sellaista liittymistä, joka on itsessään päämäärä ja jossa yhteisöä ja sen ihmissuhteita pidetään sinällään arvokkaina. Tällöin yhteenliittymisen motiivina ja ihmisiä yhdessä pitävinä voimina ovat jäsenten luonnollinen tahto, keskinäiset tunnesiteet ja yhteiset arvot. Gemeinschaftyhteisössä ihmiset tuntevat toisensa ja ovat toisilleen tärkeitä.
Sen sijaan Gesellschaft-tyyppisessä yhteenliittymisessä yhteisöä arvostetaan jonkin välineellisen hyödyn tai ulkoisen päämäärän vuoksi. Siinä ihmisten väliset suhteet perustuvat hyötynäkökohtien järkevään harkintaan, erillisiin sopimuksiin ja usein myös hyödykkeiden vaihtoon.
Joku haluaa esimerkiksi hankkia kauppaketjun jäsenkortin saadakseen bonusta ja säästääkseen rahaa. Toinen liittyy ammattijärjestöön turvatakseen taloudellisen asemansa työttömyyden uhatessa. Motiivina näissä tapauksissa ei ole syvä kiintymys toisia kauppaketjun tai ammattiliiton jäseniä kohtaan vaan oma hyötymistarkoitus.
Perhe ja seurakunta ovat luonteeltaan Gemeinschaft-tyyppisiä yhteisöjä. Niille on ominaista jäsenten keskinäinen vuorovaikutus, yhteiset kokemukset ja tunnesuhteet. Perhe ja seurakunta ovat myös merkittäviä kasvuyhteisöjä, joilla on yhteisiä piirteitä yksilön kasvun tukemisessa. Ei siis ihme, että apostoli Paavali rinnasti perheen ja seurakunnan toisiinsa käsitellessään Uuden testamentin yhteisöllisyyttä.1
Perheessä pidetään kaikista huolta
Perhe on huolenpidon yhteisö, jossa huolehditaan kaikkien jäsenten perustarpeista. Erityisen tärkeää tämä on varhaislapsuudessa, jolloin perustarpeiden täyttyminen tai täyttymättä jääminen vaikuttaa ratkaisevasti koko ihmisen elämään.
Kodissa lapsi saa hoitoa, ravintoa, turvaa ja käytännöllistä ohjausta. Myös tunnetarpeista huolehtiminen on perheen erityinen tehtävä. Läheisiin ihmissuhteisiin liittyvä rakkauden osoittaminen, turvallisuuden tunne ja yhteiset kokemukset luovat pohjaa lapsen terveelle kehitykselle.
Perustarpeiden täyttyminen ei ole kaikissa suomalaiskodeissakaan aina itsestäänselvyys. Dosentti Irmeli Järventien tutkimusryhmän laaja tutkimusaineisto osoittaa, että esimerkiksi pääkaupunkiseudulla 29 prosenttia alakouluikäisistä lapsista jää kotonaan vaille kunnollista perushoivaa: lämmintä ruokaa, säännöllistä peseytymistä ja puhtaita vaatteita. Mitä ovatkaan sitten ne psykososiaaliset seuraukset, joita lapsen läheisten ihmissuhteiden epävarmuus ja kodin turvattomuus voivat hänelle aiheuttaa.
Perheen ohella myös seurakunnan tulisi olla huolenpidon yhteisö. Apostoli Paavali oli erinomainen esimerkki uskovien perustarpeista huolehtijana. Tessalonikin seurakuntalaisille hän Omaan kasvuun tarvitaan toisia ihmisiä Perhe ja seurakunta kasvuyhteisöinä kirjoittaa: ”Ollessamme teidän luonanne olimme lempeitä kuin lapsiaan hoivaava äiti. Rakastimme teitä niin hellästi –– .”2
Apostoli ymmärsi myös ihmisten tunnetarpeet seurakuntayhteisössä. Hän ruokki niitä määrätietoisesti puheillaan ja kirjeillään. Vain harva nykypastori uskaltaa käyttää julkisesti niin huolehtivia tunneilmaisuja kuin Paavali.
Samoin seurakunnan kaitsijoiltahän edellytti huolehtivaa asennetta: ”Jos joku ei osaa pitää huolta omasta perheestään, kuinka hän voisi huolehtia Jumalan seurakunnasta?” 3
Tämän lisäksi Paavali huolehti myös uskovien aineellisista perustarpeista, kuten köyhille seurakuntalaisille kerätty avustus4 ja Uuden testamentin kirjeisiin sisältyvät ohjeet osoittavat.
Kasvuyhteisö antaa itsetunnon
Perhe on ihmisen tärkein itsetunnon rakentaja. Tämä johtuu siitä, että pieni lapsi on täysin riippuvainen lähiyhteisön suhtautumisesta ja rakentaa myös minuuttaan sen varassa.
Juuri perheessä jokaisen on yhtä arvokas pelkän olemassaolonsa perusteella. Lapsi on rakas ja korvaamattoman tärkeä vain siksi, että hän on syntynyt perheeseen. Perheenjäsenen arvo ei riipu ulkoisista ominaisuuksista tai suorituksista. Hyvässä perheessä lapselle muodostuu keskinäisen rakkauden ja arvostuksen seurauksena kokemus omasta ainutlaatuisesta arvokkuudesta, jota voidaan nimittää annetuksi itsetunnoksi.
Toisin on yhteiskunnan muissa instituutioissa, joissa ihmisten arvoa mitataan usein heidän suoritustensa perusteella. Esimerkiksi koulu, urheiluseura, yliopisto ja työelämä saattavat olla kovia kilpailuareenoita. Siellä arvostetaan vain lahjakkaimpia ihmisiä ja parhaita suorituksia. Tässä ilmapiirissä ihmisen kokemus omasta arvokkuudesta rakentuu helposti omien suoritusten varaan, jolloin hänelle kehittyy ansaittu itsetunto.
Seurakunta on tarkoitettu yhteisöksi, joka antaa jäsenilleen kokemuksen jokaisen yksilöllisestä arvosta. Yksi kauneimpia tähän liittyviä Uuden testamentin kuvauksia on kirje Filemonille. Isäntänsä luota paennut ja myöhemmin uskoontullut Onesimosniminen orja olisi ajan tavan mukaan ansainnut teoistaan ankaran rangaistuksen ja elinikäisen polttomerkin otsaansa. Paavali palautti hänet kuitenkin isällisin ja Onesimoksen arvokkuutta rakentavin sanoin takaisin omaan yhteisöönsä: ”Lähetän hänet takaisin luoksesi – hänet, oman sydämeni. –– ei enää orjana, vaan orjaa arvokkaampana, rakkaana veljenä. Kovin rakas hän on minulle – kuinka paljon rakkaampi sinulle, sekä ihmisenä että Herran omana! Jos siis pidät minua kumppaninasi, ota hänet vastaan niin kuin minut.”5
Paavali rakensi kristityn orjan heikkoa itsetuntoa omalla asenteellaan ja arvovallallaan. Myös karkaamiseen syyllistynyt Onesimos sai olla Jumalan perheen tärkeä ja arvostettu jäsen. Tämä on kuva siitä, miten seurakunta voi toimia Jumalan perheenä esimerkiksi suhteessa uskoontulleisiin vankeihin ja alkoholisteihin, vammaisiin, syrjäytyneisiin sekä seurakuntalaisiin, joilla on heikko itsetunto. ”Hyväksykää joukkoonne myös sellainen, joka on heikko. –– Meidän on jokaisen otettava huomioon lähimmäisemme, ajateltava, mikä on hänelle hyväksi ja vahvistaa häntä”, neuvoi Paavali.6
Myös apostoli Jaakob edellytti seurakuntaperheeseen kuuluvilta kaikkien yhtäläistä kunnioitusta ilman ulkoisiin ominaisuuksiin ja ansioihin liittyvää erottelua.7 Tällainen aidosti yhdenvertaisuutta viestivä seurakunta on mahtava kasvuyhteisö myös ihmisen itsetunnon ja psykososiaalisen eheytymisen kannalta.
Perheessä opitaan vastavuoroisuutta
Aikamme suurimpia eettisiä ja sosiaalisia ongelmia on ihmisten itsekeskeisyys. ”Silloin ihmiset rakastavat vain itseään ja rahaa”, kuvataan lopunajan tyypillistä käyttäytymistä Timoteuskirjeessä. 8 Talvisodan jalo ”kaveria ei jätetä” -periaate näyttää muuttuneen nyky-yhteiskunnan elämäntyylissä usein muotoon ”kaverille ei jätetä”.
Paras kasvualusta epäitsekkääseen ja toiset huomioivaan elämäntapaan on toimiva perheyhteisö. Siinä opitaan arjen keskellä vastavuoroisuutta ja jakamista. Esimerkiksi monet suuressa sisarusparvessa kasvaneet lapset ovat kokeneet arvokkaana sen, että he oppivat jo lapsuuden perheessä ottamaan toisten tunteet, toiveet ja tarpeet huomioon.
Hyveiden eettistä merkitystä pohtinut antiikin filosofi Aristoteles (384–322 eKr.) totesi aikoinaan, että hyvä elämä ei ole kenenkään yksityisomaisuutta, vaan jotakin sellaista, josta voimme olla toisten kanssa yhdessä osallisina. Tämä ajatus on myös syvästi kristillinen.
Uusi testamentti kehottaa jakamaan toisten ihmisten ilot ja surut. 9 Niin perheessä kuin seurakunnassakin on hyvä pysähtyä miettimään, mitä käytännön tilanteissa tarkoittavat esimerkiksi Paavalin sanat: ”Jos yksi jäsen kärsii, kärsivät kaikki muutkin jäsenet, ja jos yksi jäsen saa osakseen kunniaa, iloitsevat kaikki muutkin sen kanssa.”10
Jokaiseen elämän päivään sisältyy hyviä mahdollisuuksia vastavuoroiseen kokemusten jakamiseen. Kun esimerkiksi perheenjäsen tai seurakuntalainen sairastuu ja joutuu vaikeuksiin tai menestyy ja saavuttaa hienoja asioita elämässään, meillä tulisi olla kykyä samaistua hänen kokemuksiinsa ja jakaa niitä hänen kanssaan.
Kasvu merkitsee myös kykyä ottaa vastuuta yhteisistä asioista. Perhe-elämä opettaa parhaimmillaan kasvavia lapsia ja nuoria toisten palvelemiseen.
Myös seurakuntaperheessä jäsenten tulisi kasvaa palvelemaan muita. ”Palvelkaa kukin toistanne sillä armolahjalla, jonka olette saaneet Jumalan moninaisen armon hyvinä haltijoina”, kehottaa Pietari.11
Pieni lapsi kysyy: miten minun tarpeitani täytetään? Aikuiseksi kasvanut kysyy: miten minä voin palvella muita ja täyttää yhteisöni tarpeita?
Kasvu erilaisuuden kohtaamiseen
Jokaisessa perheessä kohdataan ennemmin tai myöhemmin erilaisuutta. Aviopuolisoilla voi olla erilaisia piintyneitä tapoja, lapsilla keskenään erilainen temperamentti, vanhemmilla ja perheen nuorilla erilaisia mielipiteitä ja mieltymyksiä. Erilaisuus on luonnollinen osa perheyhteisön elämää.
Perheessä opitaan suhtautumaan erilaisuuteen luonnollisella tavalla. Puolisot huomaavat, että toisen ärsyttäväkin erilaisuus on parasta hyväksyä. Viisas isä ja äiti ymmärtävät, ettei nuoren erilaisen musiikkimaun, pukeutumistyylin tai mielipiteiden takia kannata rikkoa perheyhteyttä. Hyvä yhteys on paljon arvokkaampi asia kuin keskinäiset näkemyserot. Siksi on tärkeää olla suvaitsevainen ja antaa tilaa erilaisuudelle.
Paavali opetti erilaisuutta hyväksyvää asennetta myös seurakuntaperheen ihmissuhteissa. Roomalaiskirjeen 14. luku on konkreettinen esimerkki tästä. Rooman seurakunnassa juutalaiset ja pakanakristityt olivat joutuneet sietokykynsä äärirajoille siinä, miten erilaisiin ulkoisiin ruokailutapoihin ja rituaalisääntöihin tuli suhtautua. Uskovien yhteys oli koetuksella mielipideerojen takia.
Tässä tilanteessa Paavali kiinnitti seurakuntalaisten huomion kaikkein tärkeimpään asiaan: perheyhteyden vaalimiseen erilaisuuden keskellä. Hän muistutti, että Jumalan valtakunta ei ole ensisijaisesti väittelyä säännöistä vaan ”vanhurskautta, rauhaa ja iloa, jotka Pyhä Henki antaa”.12 Siksi perheyhteyden säilyttämiseksi tuli oppia hyväksymään erilaisuutta ja ajattelemaan koko yhteisön hyvinvointia.13
Yksi parhaita terveen kasvuyhteisön tuntomerkkejä onkin armollinen ja hyväksyvä ilmapiiri, jossa annetaan tilaa erilaisuudelle.
Kasvuyhteisö antaa pääoman
Lapsi saa perintönä perheeltään monenlaista pääomaa. Aineellinen pääoma merkitsee vanhemmilta saatua rahaa ja kiinteää omaisuutta. Sosiaalinen pääoma on perheenjäsenten suhteissa olevaa keskinäistä luottamusta ja vastavuoroisuutta sekä yhteisiä kokemuksia ja arvoja. Henkistä pääomaa lapsi saa elämän matkalleen esimerkiksi kulttuuristen taitojen oppimisen kautta.
Kaikkein tärkeintä, mitä perhe voi lapselle antaa, on hengellinen pääoma. Siksi Raamattu kehottaa useissa kohdin vanhempia jakamaan lapsilleen omia hengellisiä kokemuksiaan ja kertomaan heille siitä, mitä Jumala on vaikuttanut heidän elämässään.14
Timoteus sai hengellisen pääoman kotoaan isoäidiltään ja äidiltään. 15 Vaikka nuoren miehen vilpitön usko oli Jumalan vaikuttamaa, kodin antama pääoma loi hänelle edellytykset kasvaa Paavalin työtoveriksi.
Myös seurakunnan tehtävä on toimia kasvuyhteisönä, joka siirtää hengellistä pääomaa seuraavalle sukupolvelle. Sukupolvien välinen yhteys ja luottamus ovat ratkaisevan tärkeitä siinä, miten tämä käytännössä toteutuu.
Leevi Launonen Kirjoittaja on Ristin Voitto -lehden päätoimittaja.
Tulin Jyväskylään opiskelemaan vuonna 1975, ja liityin heti paikalliseen helluntaiseurakuntaan. Pääsin osallistumaan seurakunnan nuorten toimintaan, kasvamaan uskossani ja osallistumaan myös moniin seurakunnan palvelutehtäviin.
Seurakunnassa löysin myös hyviä ystäviä. Näistä ystävyyssuhteista on muodostunut vuosikymmeniä kestänyt tärkeä ihmissuhdeverkosto, joka on tuonut elämääni sosiaalista, henkistä ja hengellistä pääomaa. Joskus havahdun miettimään, kuinka kiitollinen saan olla suuresta ystäväpiiristäni ja sen tuomasta rikkaasta elämän sisällöstä.
Helluntaiseurakunnan nuorisokuorosta löysin itselleni myös puolison. Kun menimme naimisiin ja meille syntyi lapsia, lapsemme osallistuivat pienestä pitäen seurakunnan lapsikuoroon, pyhäkouluun, kerhoon ja varkkien toimintaan. Seurakunnan lapsi- ja varhaisnuorisotyö tuki hienolla tavalla kodin hengellistä kasvatusta. Lapsemme löysivät omakohtaisen uskon ja ystäväpiirin kasvaessaan seurakunnan keskellä. Myöhemmin he ottivat myös itse vastuuta seurakunnan palvelutehtävistä.
Nyt eläkeikää lähestyessäni kertaan mielessäni niitä kymmeniä vuosia, jotka olen saanut elää ja kasvaa kotiseurakuntani keskellä. Elämäni ihmiset, tapahtumat ja kokemukset kietoutuvat monin eri tavoin seurakuntaperheeseen. Sen keskellä olen kokenut syviä ilon ja siunauksen hetkiä. Seurakunnassa olen voinut jakaa elämäni huolet ja saanut tukea milloin mihinkin asiaan – ennen muuta omaan hengelliseen kasvuun.
Olen kiitollinen rakkaasta kotiseurakunnastani. Se on ollut minulle ja perheelleni todellinen kasvuyhteisö, jonka siunauksellista merkitystä arvostan vuosien myötä entistä enemmän.
PakinaEräässä seurakunnan tilaisuudessa katselin vanhaa naista, joka oli noussut muiden mukana seisomaan, kun ylistystuokion johtaja oli niin kehottanut. Nainen pysytteli sinnikkäästi tolpillaan, vaikka...
PakinaYksi, kaksi, kolme. Hyppy, hyppy, hyppy ja hyppy! Yhdellä jalalla ylös alas kuistin poikki, sitten hyppy 15 senttimetriä alemmalle tasanteelle seinästä tukea ottaen. Kurotus kaidetta kohti, re...
PakinaFaktojen maailma
on hämmästyttävä ja samalla myös hauska tietokirja. Sen kirjoittaja on
edesmennyt terveydenhuollon professori ja kansainvälisten huippuseminaarien
suosittu luennoitsija Han...
PakinaEräänä syysiltana olin mieheni ja koirani kanssa lenkillä kodin lähellä. Kun koira etsi pissapaikkaa, katselin aikani kuluksi naapuritaloja. Katseeni pysähtyi erään talon yläkerroksen ikkunaan; ih...
PakinaHyvät kuulijat, tänään aiheenamme on yksilönvapaus liikenteessä. Missä menevät sananvapauden rajat, kun kyseessä on liikennekäyttäytyminen? Kuuluvatko liikennesäännöt julkisen puheen piiriin? On...
PakinaAikuisiällä ystävystyin naisen kanssa, joka oli käynyt samaa koulua kuin minä. Emme vielä tuolloin olleet varsinaisesti tunteneet toisiamme, eikä minulla ollut erityisiä muistikuvia hänestä ko...
– Hei! Mukavaa, että tulit juttusille. Saanko esitellä itseni? Olen äitipalvelun chat-robotti. Minulta voit kysyä mitä vain, mistä tahansa, milloin tahansa. Sääs...
PakinaHyvät kuulijat, tervetuloa seuraamaan luentoamme. Tällä luennolla paljastamme teille, mikä on kristittyjen salainen ase, mitkä ovat sen toimintaperiaatteet ja keskeiset ominaisuudet ja millainen o...
PakinaLuin juuri, että partioliike on muuttanut muun muassa erästä toimintansa ydinkohtaa partiolupauksen antamisessa. Partion peruskirjauudistuksessa partiolainen ei enää "lupaa parhaansa mukaan rakast...
PakinaOlen kesätöinäni suomentanut Peter ja Joel Halldorfin kirjaa Trons vittnen, joka kertoo merkittävistä ihmisistä kirkkohistorian varrelta. Pidän kirjassa etenkin siitä, että se osoittaa, miten...
PakinaAurinko porottaa, ilman täyttää puheensorina. Missioteltassa kiemurtelee parinkymmenen ihmisen jono, joka yhä pitenee. Väki jonottaa Daniel Kolendan tilaisuuteen – ei siihen, joka alkaa...
PakinaKuin prinssi Ruusunen näin unta, että heräsin satavuotiaasta unesta ja lähdin ulos maailmaan auvoisen tietämättömänä kaikesta tapahtuneesta kuin kananpoika. Koplottelin puukengissäni pitkin katuja,...
Pakina”Sä
nyt et varmaan paljon liikuntaa harrasta”, kaveri naurahti.
Tilanteesta on reilusti yli vuosikymmen. En ollut suoranaisesti
lihava, mutten hoikkakaan, mistä kaveri ilmeisesti teki...
PakinaLänsimaiset uskovat rakastavat entistä enemmän itsekeskeistä kristillisyyttä. Siksi monia kiinnostaa tietää, miten uskoa voisi elää todeksi mahdollisimman helposti, mukavasti ja ennen kaikkea...
PakinaJuhannuskonferenssissa Ison Kirjan leirintäaluetta piristi vuosikausien ajan iloinen näky: asuntovaunu, jonka ulkoseiniä peitti muumiaiheinen taideteos. Valkoisten ja harmaitten, toinen toista...
PakinaOlemme kaikki joskus tavanneet ei-uskovia tai ainakin nähneet heitä kuvista. Vaikka jotkut kelpo uskonveljet ja -sisaret näissä tilanteissa pakenevat tai menevät hysteerisiksi, olen vakuuttunu...
PakinaErään
hyväntekeväisyysjärjestön feissari pysäytti minut Helsingin Kalliossa ja
aloitti keskustelun naisten oikeuksista. Kyseisen järjestön taktiikka on
keskustelun aikana alkaa muina miehin...
PakinaMonilla paikkakunnilla järjestettiin vappuna kristittyjen yhteinen Jeesus-marssi. Eri kirkkokuntien väki tuli näyttävästi ulos kirkoistaan ja marssi yhtenä joukkona kaduilla laulaen ja plakaat...
PakinaJuu elikkästä
ihan tämmöisellä iloisella asialla lähdin soittelemaan! Onko siellä puhelimessa uudestisyntynyt kristitty? Hyvä, no nyt olisi juuri sinulle erikoistarjous: saat hylätä uskosi ja ottaa t...
PakinaNyt, hyvät
Seurakunnankaatajien salaseuraan vihityt, opetan teille seurakuntien muumioinnin alkeet. Monet seurakunnat ovat huolissaan kuolemisesta. Kuitenkin niiden olisi syytä olla paljon enemmä...
PakinaRaamattu on
ikiaikaisena bestsellerinä asettanut vuosisatojen aikana normit myös nykyajan draamalle, näytelmille, kirjallisuudelle ja elokuville. Jo itsessään mukaansatempaava teos on täynnä...
PakinaKun pääsin
syksyllä opiskelemaan, tiesin suuntaavani uudelle alalle ja irtisanouduin. Jälkeenpäin minulle valkeni, että olisin työhistoriani perusteella ollut oikeutettu aikuiskoulutustukeen – jo...
PakinaNyt ei
kuulkaa riitä, että Suomessa on lapsiasiavaltuutetun virka. Maahan täytyy saada myös vanhusasiavaltuutettu. Sen on tämä alkukevään mediakeskustelu osoittanut.
PakinaVilho piti
joulukuun alussa Jeesuksen kanssa palaverin. Hän ilmoitti, että oli päättänyt
tulla pyhimykseksi vuoden loppuun mennessä. Jeesus katsoi häntä hetken.
PakinaTänäkin
vuonna useimpien ihmisten uudenvuodenlupaukset unohtuvat jo ennen kesää.
Suklaan syöminen alkaa viimeistään maaliskuussa, ja kuntosalilla käyminen
lopahtaa heti lumien sulettu...
PakinaEräänä
päivänä luen Näkövammaisten Airut -lehdestämme purjehdusretkestä lomakotiimme Villingin saareen, Helsingin sisävesille. Niinpä juolahtaa mieleeni, että haastan ystäväni mukaan purjehtimaan...
PakinaTyyni valtameri kimalteli huhtikuun ilta-auringossa, vuoret piirtyivät siluettina taivaanrantaa vasten ja kaukana kulkivat rahtilaivat. Hiekkarannan penkeillä istui kymmenittäin ihmisiä villapaidoissa...
PakinaMinulla on kirjahyllyssäni lehtinen nimeltä Tanssin hurma ja mihin se vie. Vuonna 1943 julkaistu opas varoittaa tanssin vaaroista suorasanaisesti: ”Harvat henkilöt tietävät niin hyvin kuin tanssikoulu...
PakinaVaikka Ilmari
oli jo vanha helluntailainen, hän ei ollut koskaan ennen käynyt tässä suuressa
helluntaiseurakunnassa, jonka hienon kirkon ovella hän juuri seisoi. Ja
kaupungissa kun sattui...
PakinaKirjoitan
tätä juttua Espanjan Fuengirolassa, Manos Abiertas-lähetyskeskuksen pihassa. Vieressä pauhaa moottoritie. Olemme seitsemän hengen porukalla nauttimassa etelän lämmöstä, edullisista pitsoist...
PakinaKiitos,
Uolevi, reippaasta puheesta! Kyllä elähdyttää mieltä, kun saa kuulla noin
elämänmakuisen kertomuksen metsäretkestäsi ja oravien käpyjenkeräystavoista!
PakinaSeurattuani viime
vuodet Facebookia minusta on alkanut näyttää siltä, että palvelun käyttö
tekee ihmisistä kuin huomaamattaan lapsellisia. Usein terve harkintakyky
pettää, psykologiset...
Pakina"Tässä Pirinen, päivää! Piti ihan soittaa päätoimittajalle ja kiittää siitä, että lehti on tullut 2000-luvulle. Siinä on nykyisin isompia kuvia ja enemmän visuaalisuutta. Ja lehden voi nyt antaa luett...
PakinaLapsena sain
Gideoneilta pienen punaisen Uuden testamentin ja luin innokkaasti
evankeliumeja. Kiinnostuin myös kirjan alussa olleista listoista, etenkin
siitä, jossa lueteltiin kasvaneen...
PakinaLomakausi on
aluillaan ja suomalaiset valmistautuvat kukin tahoillaan ottamaan irti
mahdollisimman paljon niistä harvoista hellepäivistä, joita Luoja meille lyhyen
kesämme aikana suo (...
PakinaMinulle soitti
hiljattain sähkömyyjä. Kävin
hänen kanssaan saman tahtojen
taistelun kuin muidenkin puhelinmyyjien
kanssa: minä
yritin vakuuttaa hänet siitä, etten
aio ostaa mitään, ja hä...
PakinaHelluntailainen, luterilainen ja baptisti ajoivat kerran
autoillaan samalle parkkipaikalle. Aurinko paistoi ja autojen stereot huudattivat
Hillsongia, Lutherin virsiä ja mieskuorolauluj...
PakinaLuulin pitkälle aikuisikään, että olen
järjestelmällinen ihminen. Vasta elämänkokemuksen karttuessa tajusin, että
kyse on harhasta, jonka taustalla on yritys sovittaa itsensä jo lapsuudess...
PakinaOli huhtikuun ensimmäinen sunnuntai, kun
Jeesus kuuli Ala-Kattilamäen helluntaiseurakunnan veisun taivaastaan. Laulu
kutsui: ”Sua odotan, jo saavu, Herra!” Jeesus nousi ja sanoi, että he...
PakinaUimaseuramme syntyi Jyväskylässä vuonna
1985. Aluksi muutamat meistä seurakunnan veljistä kokoonnuimme paikalliseen
uimahalliin vain satunnaisesti. Sitten perjantai-illoista muodostui joka...
PakinaJuttelin junassa vierustoverin kanssa
eläimistä, joita emme haluaisi lemmikiksi. Minä en halunnut hämähäkkiä, koska
en uskaltaisi käsitellä sitä, eikä hän halunnut karvatonta kissaa....
PakinaEräs
tuttavani osti karkkipussin, jossa piti olla muutamaa erilaista karkkilaatua.
Kun hän aikoi nauttia ostoksensa, kävi ilmi, että yksi laatu puuttui kokonaan,
vaikka se oli esitelty pu...
PakinaPitkällisen pohdinnan jälkeen minä ja mieheni
päätimme luopua ajatuksesta, että kotonamme kuuluisi pienten jalkojen
tepsutusta, toisin sanoen leikkauttaa narttukoiramme. Alma ei tulevast...
PakinaRauhaa, rakkaat kanssapuhdistajat, ja sydämellisesti tervetuloa
rikkaviljan kitkijöiden seminaariin! Ottakaa esiin Raamattunne – olihan
kaikilla oikea käännös? Tällä kertaa harjoittelem...
PakinaUseimmat ihmiset nauttivat nukkumisesta. Joillakin tosin on
nukahtamisvaikeuksia. Toiset taas eivät ehdi aina edes avata iltalukemistaan
ennen kuin jo kuukahtavat höyhensaarille. Minä k...
PakinaPakinan kirjoittaminen kuuluu lempipuuhiini, ja aiheet syntyvät melko
helposti. Kun tiedän, että kirjoitusvuoro lähestyy, jokin teema alkaa
puhutella tai mieleen nousee muisto, josta huom...
PakinaUskonto, toisin kuin ennen, on
nykyisin arka ja hienotunteisuutta
vaativa keskustelunaihe.
Kansanperintönä vaikuttanut
vakaumuksen siirtäminen
uudelle sukupolvelle ei
enää onnistu, tai a...
PakinaEn itse muista tätä tilannetta, mutta
äitini muistaa.
Olin alle
kouluikäisenä kaupassa
hänen kanssaan.
Mieleni teki nakkeja, ja
sanoin sen ääneen. Äiti oli sitä mieltä,
että nakkeja ei...
PakinaKun
vaimoni Tarja täytti
30 vuotta,
meidän tuolloin nelivuotias Johannes-poikamme
kauhisteli asiaa
tokaisten spontaanisti äidille:
”Kolmekymmentä vuotta!
Äiti, voi olla, ettet enää kaua...
PakinaTein tuon viereisellä sivulla olevan
reformaattoritestin, ja
lopputulos puhui
lahjomatonta kieltään: kaksi
vastausta lähensi minua E. Rotterdamilaisen
suuntaan, neljä näkemystäni
Lutheri...
PakinaOlen kerännyt kirjahyllyyni vanhoja avioliittoon ja perhe-elämään liittyviä oppaita, joiden lukeminen on nykyaikaiselle naiselle sekä hyödyllistä että viihdyttävää. Kokoelmani tähti on Veronica Dengel...
PakinaMeillä oli tapana käydä yhdessä
kahvilla. Saatoimme usein
istua pitkän
tovin hiljaa. Pyörittelimme höyryäviä
kuppeja hiljaa käsissämme ja
kuuntelimme kadulta tulevaa
puheensorinaa ja lii...
PakinaOnnellinen parisuhde vaikuttaa kaikkeen
hyvinvointiin. Se
näyttäisi vaikuttavan myönteisesti
jopa ihmisen terveydentilaan.
Ollakseen onnellinen
parisuhteessa ihmisen tulisi
olla tasapain...
PakinaViime kerralla (RV 34/2017)
kirjoitin pieleen menneistä
lomaodotuksista, kun
kaivattu Suomi-lomani meni
penkin alle. Tai paremminkin penkin
päälle, jolle kaaduin liukkaassa
kylpyhuoneess...
PakinaTilivelvollisuuden määritelmä on
joko vapaaehtoisesti tai
pakosta tehty
sopimus raportoida tekemisistään jollekin
taholle. Tilivelvollisuudesta on
hyötyä niin työyhteisöissä kuin
yksityi...
PakinaAmerikkalainen aikakauslehti pyysi
lukijoitaan kertomaan,
mitkä sanat lohduttivat
ja rohkaisivat heitä eniten ja
mitä he ennen muuta kaipasivat saada
kuulla. Vastauksia kyselyyn tuli
tuh...
PakinaMilloin ihminen oikeasti kehitti
kiireen? Olemmeko aina juosseet
kellon perässä ja suunnitelleet päivän
menot minuuttien tarkkuudella?
En oikein usko.
PakinaMinulla on kirjahyllyssäni Käytöksen kultainen kirja. Viimeksi käytin sitä rinkantestausretkellä lisäpainona yhdessä teoksen Anatomiaopas taiteilijalle kanssa. Ne kuuluvat kirjastoni painavimpiin opuk...
Pakina"Ottakaa huomenna vaihtovaatteet mukaan. Harjoittelemme pelastautumista, ohjaaja sanoi. Melontakurssille ilmoittautuessa ei jostain syystä ollut tullut mieleen, että siellä joutuisi uppeluksiin. Jo...
PakinaSana masentunut merkitsee
lamautunutta, apeaa,
alakuloista, tukahtunutta, alistuvaa, hiljaista
ja nöyrää. Se tulee sanajuuresta, joka
tarkoittaa väsymistä, uupumista,
pulaan tai hätään jo...
PakinaKylväjä lähti kylvämään. Kun
hän kylvi,
siemenet putosivat
varsinaissuomalaiseen savimaahan,
joka on kuivana kovaa
kuin kivi ja märkänä kelpaisi
ruukkujen muovailuun. Syövätkö
linnut jy...
PakinaMuutama
vuosi sitten olin aamiaisella helsinkiläisessä
kahvilassa. Nuori miestarjoilija oli
parhaillaan keräämässä astioita pöydistä,
kun hän yhtäkkiä pysähtyi kohdallani.
PakinaKevät on luovuuden aikaa, jolloin aloitan uuden kirjan kirjoittamisen. Niin tänäkin vuonna pistin kuudennentoista teoksen tulille. Tunne on juhlava, kun saan kirjoitettua ensimmäiset rivit. Se on neit...
PakinaMinusta tuli viime syksynä ensimmäistä kertaa kummitäti. Kummin tehtäviin kuuluu paitsi olla turvallinen aikuinen ja lapsen kaveri myös tukea tämän kristillistä kasvatusta. Aloinkin heti katsella last...
PakinaSeurakuntakentässä näkemykset tuppaavat liian usein ajautumaan vastakkainasetteluksi. Hengellisen ympäristön strateginen ajattelu onkin jakanut yllättävän paljon mielipiteitä johtoportaissa. Joidenkin...
PakinaMies se tulee räkänokastakin muttei tyhjän naurajasta. Tämän perusteettoman perisuomalaisen aasinsillan kautta siirrymme juoheasti tyhjännaurajiin.
PakinaMoni ikätoverini on traumatisoitunut lapsena elokuvasta Kuin varas yöllä. Itselläni ei ollut tilaisuutta nauttia kristillisestä kasvatuksesta tältä osin, mutta aikuisiällä jouduin tekemisiin ihan oike...
PakinaAlakouluikäisenä kiinnostuin rukoilemisesta. Olin oppinut äidiltä Isä meidän -rukouksen, mutta halusin viedä homman seuraavalle tasolle. Kokosin jakkaralle kotialttarin ja asettelin sille kaikki aihep...
PakinaNuorena kävin ystävieni kanssa tutustumassa tukholmalaisen seurakunnan sunnuntaikokoukseen. Tila sijaitsi syvällä ison rakennuksen uumenissa, jonne kuljettiin pitkien käytävien kautta. Seurakunta oli...
PakinaMinulla ei ole hallussani kovin monia perinteisiä aikuisuuden merkkejä. Olen naimisissa, mutta lapsia ei ole. On vakityö muttei asuntolainaa, autoa tai edes ajokorttia. Koira on sentään puoliksi kulta...
PakinaOlo on vähän kuin helluntaiepistolasta: kuulen ympärilläni puhuttavan innokkaasti vaikka mitä kieliä. On harmaa, lokakuinen päivä, ja bussillinen turvapaikanhakijoita Tornion raja-asemalta on saapunut...
PakinaRaamattu puhuu asenteesta yllättävän paljon. Ei suoranaisesti sillä nimellä, mutta selvästi siihen viitaten. Pelkästään Hengen hedelmästä ja lihan teoista kertovassa osuudessa voidaan sanoa, että asen...
PakinaSeuraavan 50 vuoden aikana ennustetaan Suomen ilmaston muuttuvan Unkarin ilmaston kaltaiseksi. MTV3:n uutisissa asiaa pidettiin hälyttävänä, luonnonkatastrofin kaltaisena peikkona:
PakinaHavahduin tänä
kesänä siihen,
etten ole pitkään
aikaan ollut
häissä. Suomalainen
avioituu keskimäärin
kolmikymppisenä, mutta tuttavapiiriini
kuuluu paljon perinteisesti
ajattelevia kristittyjä...
PakinaJoku joskus ja jossakin varmaan kiukutteli, kun hänen kaverinsa ei ollut samaa mieltä jostakin. Silloin hän keksi hienon fraasin, jota voi käyttää aina, kun tuntee olevansa alakynnessä eikä tiedä mite...
PakinaTapasin Andrén, kun vaelsin Espanjassa camino-reitillä. Olin tullut Mansilla de las Mulasin kaupunkiin ja ajatellut jäädä yöksi, mutta majatalo oli täynnä. Sanoin voivani nukkua lattialla, mihin majat...
PakinaJeesuksen vertauksessa isä järjestää juhlat kotiin palanneelle lapselleen, joka on menettänyt omaisuutensa ja maineensa. Tuhlaajapoika saa uudet vaatteet, sormuksen sormeensa ja vasikanpaistia pitopöy...
PakinaElämä yllättää! Jouduin jäämään täydestä työvauhdista sairauslomalle 24. helmikuuta viime vuonna. Syynä oli herra Parkinsonin muutto huusholliimme. Hänen vaikutuksestaan en kyennyt enää toimimaan amma...
PakinaAikanaan kudoin mattoja. Ostin kerran kuteita tehtaan myymälästä ja sain ison säkin halvalla, melkein ilmaiseksi. Kuteet olivat sekaisin, ihan yhdessä mykkyrässä, ja ne oli kerittävä säie säikeeltä. S...
PakinaTodennäköisesti tietyt kirkolliset juhlapyhät ovat helluntailaisille yhtä vieraita kuin niin sanotuille tavallisille tallaajillekin. Syynä voi olla se, että kirkkopyhät eivät kiinnosta ja ne koetaan l...
PakinaHuomasin olevani hauska vuonna 2009 helatorstain tienoilla. Se tapahtui Ranskassa yhteiskristillisessä Taizé-yhteisössä, jonka päiväohjelmaan kuului pienryhmäkeskusteluita. Havahduin siihen, että aika...
PakinaKun olin kuusivuotias, naapuriini muutti kaksi hiukan minua vanhempaa sisarusta. Suhteemme alku ei ollut lupaava. En ole varma, oliko syynä lällättely kadun toiselta puolelta vai mikä, mutta joka tapa...
PakinaOlen pulassa. Tapanani on ollut jo vuosia lukea joka päivä Raamattua ja mielenkiintoista raamatunlukuopasta iltaisin nukkumaan mennessäni. Tapa on niin piintynyt, että esimerkiksi ennen ulkomaan matka...